Csodálatos anya
nem aludt sok éjszakát, de
mindig ott volt mosolyogva
A tankok, előttünk jártak
, aztán eljöttünk, a katonák
egyike voltam az egységem parancsnoka,
és ott állok ezen a mini tankon,
látom, hogy minden bomba elkezdett működtetni a tankok,
megy előttünk. a
barátaim, akik bent ülnek, hallják az egészet, és
megkérdezik, mi az, emlékszem, ahogy beszélek,
három golyó csak fut a fejemen,
lemegyek, és azt mondom a barátaimnak, rendben, lövöldöznek.
Azt mondják, hogy mi...
ejtőernyők nem félek semmitől, de emlékszem
magamra húsz éves, féltem. Féltem, hogy
bemegyünk a menekülttábor házaiba. Az
egységünk bombázásra specializálódott, házról
házra kell mennünk, és lyukat kell robbantanunk a falba.
Mert nem tudtunk bejutni az ajtón,
mert a legtöbbjük csapdába esett egy bomba.
Az első napon, az egyik barátunk egy másik egységből
elvesztette a szemét.
Emlékszem, hogy féltünk, de azt
tettük, amit tennünk kellett.
És megpróbáltuk elkapni az összes terroristát. Az
egységünk parancsnoka néhány
hónappal korábban elhagyta az egységet, hogy visszamenjen a vőlegényéhez,
és amikor meghallotta, hogy van ez a művelet,
úgy döntött, visszajön hozzánk.
Azon az éjszakán, délután 5 - 6 körül
egy házban vagyunk, itt ülök,
és van itt egy nagy ablak, ahol a parancsnok
és egy másik barát áll, és hirtelen halljuk,
hogy a földre zuhan. mellény, és a mellényünk
egészen idáig tart, és a golyó
egyenesen a szívébe került.
Egy milliméter a tetején, és úgy tűnik,
egy golyó az egyik egységünkből, mert
akkora zűrzavar volt a kis menekülttáborban,
hogy felismerték őt ellenségként
, ő... elment. A helyszínen, tudod.
Éjfél körül bemegyünk ebbe a házba,
és felrobbantjuk a falat.
Én ugrok először, és meglátom a család apját, és nekünk
fegyvert kell tartanunk a fejéhez, hogy megbizonyosodjunk róla, hogy
nem akar bántani minket.
Jön a felesége, kezében egy kétéves gyönyörű baba
, egy ötéves, gondolom a másik kezében,
és sír, persze, felébredt éjfélkor,
látta,
hogy ott állok, és fogtam a puskát a...
ez a pillanat volt... Ránézek
erre a kislányra, könnyekkel, és
a szemébe nézek, és nem is tudom, hogy mondjam el,
de valami nagyon megváltozott bennem,
Wow! Ezt nézd meg! Ó, te jó ég.
Tayo! Készen állsz a pályára menni?
Természetesen levettük a puskát az apától,
megértjük, hogy ők csak egy nagyon kedves család,
szándékosan... és az apa rám nézett,
és azt mondta...
„ Miért nem kopogtattad be az ajtót?”
„ Miért robbantottad fel a falat?”
„ Kinyitottam volna neked.”
És... mindketten elkezdtünk nevetni,
szívünk mélyéből, emlékszem
erre a pillanatra, tudod...
Azután a nap után sok minden jár
a fejemben, parancsnok, ez a gyönyörű ember, akit
nagyon csodálok és nevettem néhány órával ezelőtt,
ez volt az utolsó alkalom, hogy együtt nevettünk.
Nem tudtam kiverni a fejemből
ezt a kétéves síró babát
az egész háborúért?
Ez a pillanat, ott áll
„az ellenség” és a nevetés, mint
az igazi nevetés a gyomor között ember
a közepén egy... egy ördögi háború, ez a
fajta hozott engem az emberiség nagy idő
Mindig lehet választani,
Ez a lesz az otthonunk, Tayo
Mindig van választás, az életünkben,
mintha őrült körülmények lennének, amikor
Izraelből jövünk, ez a mi valóságunk,
nincs jó vagy rossz, mert
az emberek szenvednek.
a legegyszerűbb módja az volt, hogy azt mondom:
Aaa... Az arabok... vagy... megpróbálnak megölni minket,
vagy tudod, minden gyűlöletemet megkapják azért a helyért, ahol
mindig választhatunk a félelem és a szerelem között,
amit létrehoztam a Szerelem Hadseregét.
Azt mondom, ez lesz a küldetésem.
Tudom, hogy nem tudom megváltoztatni ezt a világot,
nem tudok jönni és beszélni az oldalakhoz, és
azt mondani: „Rendben, hagyjuk abba”,
ez sokkal mélyebb annál.
a mi világunkban sokan felébrednek, és
úgy érzik, hogy ez nem helyes.
Minden valóság, amit megtanulok, mindent, amit tanulok,
ez csak nem... amit a szüleim
tanítanak nekem, a társadalom tanít nekem,
ez csak nem rezonál azzal, aki vagyok,
féltem beszélni a hadsereg történetéről
sok éven át, mert én tudom,
mit fognak mondani az emberek, és tudom, hogy a vélemények,
ha valaki tényleg mer mondani valamit arról, hogy
én építettem ezt a weboldalt, egy közösséget, és azt hiszem,
van soo sok vezető, és a hívők,
szív központú emberek, hogy az érzés tényleg
más, de nem igazán rendelkeznek
a megfelelő környezettel,
a Szerelem Hadserege küldetése, hogy összekapcsolódjon
az összes ilyen ember között.
És egy platformot, egy színpadot akartam adni
ezeknek az embereknek, hogy valóban felismerhessék hatalmukat,
és lehetővé tegyék maguknak, hogy teljes mértékben kifejezzék magukat,
biztonságos környezetben.
Megvan az online platform, amelynek
sok tanítása lesz, elérhető információ
a világon arról, hogyan férhetünk hozzá ahhoz,
amink van, és hogyan engedhetjük meg magunknak,
hogy azok legyünk, akik valójában vagyunk.
Akkor majd rendezünk eseményeket is.
Élő események a világ minden tájáról, ahol az emberek
jönnek, és biztonságban érzik magukat, és hozzon létre
egy mozgalom egy másik típusú hadsereg...
és sok félelemmel jár.
Elhagyni az otthonunkat, otthagyni
a munkánkat, teherautóra menni,
félünk, sok
aggodalmunk van, de olyan izgalmat
érzünk, hogy új változást érzünk,
... belépünk az életünkbe.
Amikor látom a gyerekeket, tele szeretettel,
és azt hiszem, mindannyian azok vagyunk, de én
egy olyan országban nőttem fel, ami... Nem szeretem ezt mondani,
de tele van gyűlölettel, a helyzet miatt. Az
, hogy Ausztráliába jöttem, hatalmas szemnyitó volt számomra.
Egy olyan országban, ahol az emberek azt mondják:
„Ne aggódj!”, és jönnek
a aggódó országból,
mégis,
vannak barátaim Libanonból, Iránból, Irakból, olyan emberek, akikről tudod, mi felnőttünk
azt hisszük, hogy az ellenségeink.
Anyukám azt mondta, hogy már négy éves kortól
feltettem neki a legfurcsább kérdést, mielőtt
elalszom, ami majdnem annyi idős, mint a
fiam, Tayo.
Azt mondta, hogy
négyéves koromban azt mondtam neki, hogy nem akarok a seregbe menni.
Anyám, azt hiszem,
tíz évig nem aludt. Elmentem a seregbe, aztán a
másik bátyám a hadseregbe ment, aztán az
öcsém a hadseregbe ment, és...
Most már apa vagyok, és tudom, hogy nem fogok
tudni aludni, ha a fiam fegyverrel megy,
és olyan helyeken, ahol jártam.